Kom. Sådan. God hund.
Godaften.
Se på mig. Se på ham.
Ja! Nak ham! Kom så, nak ham!
-Vi er udfordringen. -Godaften.
Sit.
Slip hundene løs!
Eddie!
Eddie, hvad i...
Eddie.
-Nej. Eddie? -Han hører nok ikke efter.
Eddie?
Lad mig tage den for dig.
Hele politistyrken er derude.
De søger efter fire mænd i en Cadillac. Vi kan dele pengene og gå hvert til sit.
Har du en enorm magnetboremaskine i baglommen, du ikke har fortalt om?
Bilen er skjult, medmindre de nærmer sig. Men vi er lette mål, hvis de gør det.
Kommunal lagerhal.
-Skylder nogen med en bil dig en tjeneste? -Kort varsel, få penge?
-Ikke i mit rullekartotek. -Hvad fanden er et rullekartotek?
Hold munden lukket et stykke tid, okay?
Pas på. Der er dybt at falde.
Bilproblemer. Javel.
Det var pokkers.
Det tager en dag at åbne det. Så er vi kvit.
Ja. Ja.
-Hvad sagde han? -Vi er i nyhederne og må klare os selv.
I hvert fald til i aften. Så vil han have 50% oveni for at overveje at blande sig.
Han bad os ringe en time før solnedgang. Så ved han, om han kan skaffe en vogn.
Hvad fanden, før solnedgang?... Hvad?
-Dit møgøre. -Ingen sagde, at der var alarmer.
Du skulle være blevet ved pengeskabet i stedet for at gå på apoteket.
Jeg så en chance, og jeg tog den. Jeg kan sælge narko, det er god kvali.
-Du røvrendte os! -Vi skulle have haft våben.
Det var et enkelt job uden våben. Det var som at tage slik fra et barn.
-Vil du skyde en panser? -Jeg ved ikke, hvem jeg vil skyde.
-Pas på. -Vi fik pengeskabet. Vi scorede.
Sig det til chaufførens kone. Hun bliver så stolt af os.
Stik hende et par hundreder til kisten.
-Jeg havde ikke behøvet at tage jer med. -Til dit discountjob?
Vi får 30.000 ud af dette lorteshow, hvis vi altså kan få pengeskabet op!
Tak for tippet, mester. Du er dummere end din forpulede fætter.
Narrøv.
Hvad?
-Hvad fanden? -Han har abstinenser.
I guder.
Jeg har forspildt mere heroin, end du nogensinde kommer til at fixe.
Jeg... Jeg fik ikke noget, da jeg vågnede i morges, okay?
Og derfor tænkte du, at du kunne tage noget midt i et job?
Lad mig bare komme ovenpå, ikke?
Kom nu, det...
Du afgør det.
-Jeg burde lade dig lide. -Den lille flaske med gult pulver.
-Er her en håndvask? -Har vi måske været her længere end dig?
Hold dig væk fra vinduer ud mod gaden.
Og gå ikke udenfor, for helvede!
Pis også...
-Du sagde, at det ville blive nemt. -Kom nu, vi er der næsten.
Sommetider lader jeg, som om lyden af forbikørende biler
er bølger på en lille, sort sandstrand langt væk herfra.
Du behøver ikke at lade som om. Lad os flygte.
Jeg dummede mig.
Med en snothvalp, som ikke kan holde fingrene i ro, til jobbet er overstået.
-Jeg dummede mig, Walker. Undskyld. -Det er set før. Mænd bliver forskrækkede.
Når deres partner dør, ungen bliver syg, eller fruen får øjnene op for en anden.
Så skaber de deres eget kaos. Der er kun tre slags sidste job, Stacy.
Den slags, hvor man får livstid, hvor man bliver skudt, eller man klarer sig.
-En mand skal vide, hvem han er. -Ja.
Hvem er du?
Jeg havde et job, da min unge var lille. Juleaften, jeg var højst 25.
En dyrehandler. Chefen sagde, at der ville være 5000 i pengeskabet.
De sælger vel godt op til jul, med kattekillinger, kaniner og den slags.
Jeg ville købe julegaver til min datter, så jeg åbner pengeskabet.
Det er en firecifret kombination. Jeg bruger kun øjne og ører.
Jeg er så stolt af mig selv. Jeg åbner det.
Det er tomt. Ingenting.
Chefen er lige så fordærvet, som alle andre, og har spillet pengene op.
Min datter har lyttet efter kanebjælder hele ugen, så jeg leder efter et kæledyr.
De har kun hundehvalpe og fisk tilbage. Jeg ved, hvem der skal lufte hunden.
Jeg finder en fisk.
En tropisk fisk. Smuk. Helt gul.
Anderledes end de andre. Perfekt.
Jeg tager hele akvariet, det vejede sikkert 27 kilo. Ledningen slæber efter.
Jeg skal til at gå, da jeg tænker:
"Har jeg virkelig kun tænkt mig at stjæle én forpulet fisk?"
Jeg går i gang med at fiske. Lange, rejeformede og med leopardpletter.
Store sorte fisk med udstående øjne. Jeg sætter dem ned til den gule.
Jeg er tilfreds med mig selv. Jeg havde aldrig fundet på det selv.
Det var højst blevet til en bamse eller en dukke, men det her var godt.
Jeg sneg mig ind og satte akvariet under juletræet.
Jeg ville se min datters ansigt.
Men det er tungt at slæbe på akvariet, og jeg går ud, så snart jeg får sat mig.
Jeg vågner af et skrig.
Intet kan sammenlignes med lyden af ens barn, der skriger.
Alle fiskene er døde.
Alle er svulmet op som lig i floden, bortset fra den gule, tropiske fisk.
Det viser sig, at ferskvandsfisk ikke kan overleve i saltvand.
Jeg er en ferskvandsfisk. Jeg ved, at jeg er i det rigtige akvarium.
Vi burde måske se til knægten, før han tager en selfie oppe på taget
og lægger det op på Instagram.
Pis!
Testosteron? Hvad fanden?
Sikke en skam.
Han er færdig.
-Jeg tager mig af det. -Jeg kommer tilbage til afregningen.
Kom.
Op. På plads.
Pis!
Pis! Pis!
Fandens også.
Svineri.
Gå væk. Stille og roligt.
-Fandens! -Løb!
-For fanden! -Pis. Løb!
-Den kommer! -Luk døren, for fanden!
Hvad i helvede var det?
"Pas på, hunden bider."
Jeg sad inde med et bandemedlem, som afholdt hundeslagsmål i Chicago.
Han fortalte, at de store arrangører tager fra sted til sted.
Nogle bliver hængende for at aflive taberne, når forestillingen er slut.
-En brandstige. -Vi skrider og henter pengene senere.
-Chaufføren ved, at vi er her. -Så må vi vente her.
Ellers tager han pengeskabet, siger, at politiet har det, og vi får ikke en øre.
Godt, så venter vi på vognen her. Vi knuser ruden, tager trappen
henter skabet og stikker af.
-Hvad fanden har du gang i? -Jeg ryster, og stofferne er derinde.
Var du... Var vi ikke lige ved at blive ædt op af en enorm køter?
I guder.
Rolig nu. Hvad fanden er der galt med dig?
-Du brækkede sgu min næse! -Jeg skulle have smidt dig ud af bilen.
-Du godeste. -Nu skammer jeg mig. Han var efter dig.
I guder. Kom aldrig imellem en junkie og hans stof. Fy for fanden.
Du godeste.
-Så har du haft ham i et halvt år nu? -Ja. Min niece leger med ham.
-Vil du bruge ham som et kæledyr? -Muligvis.
Store poter.
-Han kunne blive en ordentlig slagsbror. -Hvis han vil.
-Vil du bruge ham? -Ellers finder jeg aldrig ud af det.
Jeg går straks i gang.
Hvis du tror, at jeg hjælper dig med knægten på brandstigen, er du bindegal.
-Jeg kan altså godt bære ham. -Nu ville du ønske, at vi havde våben.
Jeg har lavet meget lort, men jeg skyder sgu ikke en hund.
-Synes du, at det er sjovt? -Du har altid været et kattemenneske.
-Rend mig i røven. -I lige måde.
Det er jeg ikke. Jeg er ikke et kattemenneske.
Er du lige skiftet?
Jeg kan gode lide katte. Jeg foretrækker bare hunde nu.
Man må godt være kattemenneske.
De er kloge og selvstændige. Man skal ikke samle lort op efter dem.
Der skete såmænd noget under et job, som fik mig til at skifte mening.
Skete der noget andet hunderelateret på et job?
-Det er en lang historie. -Det er ikke ligefrem tid, vi mangler.
-Det er privat. -Hvilken slags job?
Det er privat, sagde jeg.
-Et kattemenneske er ikke mindre mand. -Hold op. Man skulle have været der.
Det gør dig altså ikke til så stor en svans.
Trøfler. Det var et trøffeljob.
-Trøfler? Af chokolade? -Nej, svampe.
-Hvad fanden, stjal du svampe? -Nej, ikke svampe, men trøfler.
-Tager du pis på mig? -Jeg mener det sgu.
Skal vi gætte på, at narkodrengen får 18.000 for et kilo cola?
-Hvid trøffel giver 100.000. -Hvad fanden?
-Hvordan kom du ind i det? -Jeg kendte en galning fra Østboston.
Vi havde køkkentjans sammen i spjældet.
En god kok, når han ikke plyndrede pengetransporter.
Da jeg kommer ud, er han sgu i et gourmetblad.
-Aha, og han skal bruge trøfler? -Ja, jeg får halvdelen.
-Hvor finder man dem? -I jorden. Man skal grave dem op.
Han fortalte om en auktion, som bliver holdt en gang om året.
De bliver sendt til Florence, London og Monaco samtidig.
De føres ind i landet lænket til en forhenværende Mossad-agent.
Auktionsholderen vil spare og opbevarer dem i et almindeligt lagerrum.
Jeg undersøger stedet. Der er kun en vagt om natten. Staklen er postbud.
Han går ud som et lys, når dagvagten går.
Jeg kan ved gud ikke finde ud af, hvor trøflerne er.
Jeg får Obi Wan Kenobis dobbeltgænger til at hacke sig ind i kunderegistret.
Nul og niks. Det er et gammeldags sted. Kun papirregistre.
Jeg låner en skraldevogn og gennemgår stedets affald.
Kontoudtog, fakturaer og andet, som hjælper mig med at spore dem.
Men de deler baggård med det koreanske fiskemarked, så jeg får bare kolera.
Jeg siger til kokken, at jeg giver op, men han bønfalder mig om at fortsætte.
Han vil give mig 70% af fortjenesten.
Jeg hører om en mand i New Jersey.
En skør sydafrikaner, som bor i et skur.
Han har en sygdom, hvor man ikke har hår på kroppen. Han træner trøffelhunde.
-Trøffelhunde? -De er bedre. Grise æder dem.
-Hunde graver dem kun op, bare de får mad. -Det lyder logisk.
Det viser sig, at der kun findes få rigtige trøffelhunde i landet.
Han ejer to af dem.
Du ved, jeg havde ikke lært at værdsætte vores firbenede venner endnu
men da jeg så den lille Jack Russell, gav det mig fornyet håb.
Jeg skaffede sådan en hundetaske som hende der med sexvideoen.
Jeg smuglede den ind, så den kunne opsnuse skidtet.
Køteren må have fået færten af min kat, for jeg kunne ikke nærme mig den.
Jeg må så få fat på den anden. Jeg sagde jo, at manden havde to.
Han havde den anden i et kæmpestort bur, da den ikke var stueren endnu.
Et kæmpestort bur til en Jack Russell?
-Nej, makker. -Er det en jagthund eller hvad?
En skide puddel, med frisure og det hele.
Vi er gennem ni etager, og vovsen gør, hvad den kan, men finder ingenting.
Jeg begynder at blive nervøs. Dagvagten afløser Tornerose om en halv time.
"Pomponen" finder intet. Da jeg begynder at tro, at jeg er blevet narret...
Der står de. Trøflernes vinderpulje.
Kom.
Jeg giver "pomponen" dens belønning og bærer dem ud i gangen.
Der står Tornerose.
Jeg ved ikke, hvad der er sket på postkontoret, men han har mord i blikket.
Jeg tager gerne min straf, men udsigten til at dø for nogle svampe...
Det føles ikke godt.
Jeg begynder at bede til Gud, og der sker det mest utrolige.
Om jeg så havde trukket to 45'ere, havde han straks skudt knoppen af mig.
Men postbuddet ser en hund og tager straks benene på nakken.
-Hold op, du tager pis. -Jeg sværger.
Jeg tog straks på hundesalon med vovsen og fik purret op i pomponerne for 200 dollar.
Jeg har elsket hunde lige siden.
Hvad fanden?
Møgknægt.
Stor dreng.
Gage!
Intet.
Hvad sker der?
K-309 kalder centralen. Jeg inspicerer det kommunale lager ved Conrad og Gardener.
-Modtaget. -Pis også.
En dør er brækket op. Der er tegn på indbrud. Charlie får lov at snuse lidt.
Modtaget. En supplerende vogn til Conrad og Gardener, tak.
Bil 2-10 her, jeg er otte blokke derfra. Jeg kører derhen.
K-309, vogn 2-10 er på vej.
Han har røvrendt os.
Knægten har røvrendt os.
Vi søger en gylden Cadillac fra firserne. De mistænkte er bevæbnede.
To enheder afsøger området.
Der foregår muligvis noget her, central. Charlie er kørt helt op.
Rolig. Rolig, hund. God hund, Charlie.
God hund. Hvem er en dygtig hund? Ja, det er dig.
God hund. God hund, Charlie.
God hund, Charlie. Du er dygtig, Charlie.
2-10, vi er færdige herinde. Charlie jagede igen kun sin egen hale.
Modtaget.
Luk mig ind!
-Hvad med hunden? -Vi leger med frisbee herude.
Den var allerede halvdød. Luk mig ind.
Er I ved at møblere om?
Der holder en varevogn dernede, ved en læsserampe.
Jeg vil satse hele min andel på, at nøglen ligger i ligets lomme.
Godt, luk mig nu ind, for fanden!
-Gør du det igen, kan du blive derude. -Ja, ja, så siger vi det.
-Pis! -Fandens. Fandens også.
Pis!
Hallo!
Pis. Fandens!
Løb!
Pis.
Pis!
Kan du høre mig?
-Er du kommet noget til? -Et brækket ribben. Hjælp mig med knægten.
-Fandens også. -Hold ud, vi lægger et årepres.
Det stopper blødningen, og så renser vi det.
Pis, pis! Kom nu!
Kom nu, I guder, fandens også!
Lad os komme væk herfra!
Er det din kandidat? Det er jo bare en hvalp.
Jeg har arbejdet med ham.
-Hvad er det for en race? -Gadekryds.
Med al respekt bør du ikke lade din hvalp kæmpe mod den 18 kg tunge Russer.
Ligner jeg måske en drengerøv?
Nej, hr.
Sæt så den køter i hjørnet.
Kom så, makker.
-Man kan jo altid afbryde det. -Nej, det kan man ikke.
Slip hunden.
-Her. -Ja.
Det er ikke farligt. Walker kender en god læge.
Han behandlede Chuck Wepner, så han har set værre.
Han skal nok lappe dig sammen, så snart vi kommer herfra.
Undskyld, at...
Tja...
Undskyld dit ansigt.
-Du er en forpulet tumling. -Hvad er en tumling?
Et stykke legetøj. I guder.
En tumling, du ved. Den tumler og trimler, men falder ikke.
Som en trappefjeder.
Glem det.
-En turnering. -Det ser sådan ud.
Hold da kæft.
Hvad er det? Modstandere?
25, 50, 100. Det er jo småpenge.
Se ham her.
-Sloges han mod to modstandere? -Sikke en hård satan.
Ingen vindere.
Det var sgu i går aftes. Hvornår går solen ned?
Bilen kommer om 50 minutter, så tager vi brandstigen.
Hvad er du, knægt?
-Hvad? -Er du et katte-eller et hundemenneske?
Hunde. Da jeg var lille, elskede jeg bøger, hvor de opførte sig menneskeligt.
De kørte bil, satte penge i banken, købte is og alt muligt.
Far slog mig, når jeg prøvede at tale med dem.
Jeg så dem bundet uden for butikker og spurgte, hvor de havde parkeret bilen.
Jeg ville have en, men far kunne knap nok forsørge os. Jeg havde høns og den slags.
-Er du vokset op på en bondegård? -Nej, men på landet. Et par liggehøns.
En udslidt, gammel malkeko.
Jeg fandt en hund i vejkanten, da jeg var seks år.
Den var vist kun et par år gammel.
Den var nok blevet påkørt, for dens ben var helt knust.
Det var en schæferhund, vil jeg tro.
LASTBILDÆK SÆLGES
Min far ville ikke lade mig beholde den, og hundefangeren ville nok aflive den
så jeg slæbte staklen ind i et skur, som vi havde bag vores hus.
Far drak så meget, at han aldrig kom ud i redskabsskuret.
Hunden hylede så højt af smerte, at jeg var sikker på, at han ville høre den.
Jeg lå og klappede den hele natten, til den endelig faldt til ro.
Jeg gav den min mad fra skolen. Først ville den kun have osten.
Efter et par dage åd den kødboller, kartoffelkroketter og chicken nuggets
som enhver anden skoledreng.
Jeg vaskede lort af dens pels hver dag, men det gjorde ikke noget.
Ingen anden havde nogensinde været så glad for at se mig.
Dens hale logrede så hårdt mod jorden, at den blev helt støvet.
Jeg gemte mad til weekenden, men skolen sluttede snart.
Jeg slog hul på min sparegris, solgte gamle samlekort og købte mad til den.
Det rakte kun til en uge.
Jeg måtte aldrig komme i butikken igen, ellers ville de sige det til min far.
Så var der kun ét sted tilbage at få mad.
Jeg havde mareridt om det. Hundens udtryk efter et par dage...
Sulten var ikke det værste. Den troede, at den havde været ulydig.
Den troede, at jeg straffede den og forstod ikke hvorfor.
Den fik fråde omkring munden og logrede mindre med halen.
Efter to dage rørte den næsten ikke på sig.
Jeg kunne ikke holde det ud.
Jeg ventede til sent om natten. Jeg havde aldrig været så bange.
Jeg stjal en stor pakke hakket kød og skjulte emballagen hos hønsene.
Jeg kan stadig huske hundens udtryk, da jeg kom med det.
Den grinte til mig som et lille barn.
Tårerne strømmede ned ad snuden på den, fordi den blev så glad.
Den næste morgen, da jeg kom ind efter at have udført mine pligter...
Hønsene må have gravet emballagen op.
Jeg bad, mens jeg løb.
Jeg tænkte, at hvis jeg bad inderligt nok, skulle det nok ordne sig.
Far ventede på mig.
Det værste var
at hunden havde det samme udtryk, som den altid havde, når den så mig komme ind.
Som om den smilede til mig. Halen slog mod jorden.
Jeg var så dum.
Dumme unge. Jeg er dødtræt.
Hvad fanden skal jeg gøre? Slæbe pengeskabet ud til fods?
Godt, i orden.
Tak for lort.
Der er stadig for farligt derude. Måske i morgen.
Miss Januar.
Jeg stjal hende fra min nabos postkasse i sidste uge.
-Indsatserne derude... -Ja, de manglede nogle nuller.
Nogen kommer og henter dem.
-Der er mange flere end i pengeskabet. -Ikke for mange til at tage med.
-Jeg pakker. -Jeg henter knægten.
Hold da kæft.
Heldet er måske alligevel med dig i dag...
Gage?
Dumme unge.
Historie er som em sten. Man kan ikke svømme, hvis man bærer på den.
Kom, når du er klar.
Vi ses derude. Et par job mere, så hopper jeg på et fly.
Jeg venter ikke.
Ikke engang på dig.
Vi ses ved havet.
Du. Du!
Det er i orden. Jeg har det fint.
Vis mig det. Vis mig det, for fanden, Walker.
-Jeg har det godt. Her, se. -Tager du pis på mig?
-Hvad? -Det ligner en straffeaktion i spjældet.
-Sådan en man aldrig vågner op af. -Jeg skal bare sidde lidt.
-Hvad fanden laver du? -Ringer efter en ambulance. Hvad fanden?
Du kan med lethed komme ud herfra. Bare gå.
Varevognen derned. Du hørte knægten.
Jeg tager nøglen fra liget og henter dig.
-Går du ud herfra, æder monsterhunden dig. -Skal jeg sidde og se dig forbløde?
-Nej, tag brandstigen, og smut. -Du overlever sgu ikke uden en læge.
Køb en billet, tag et fly, og tag på stranden, for fanden.
Tror du ikke, at jeg har forsøgt?
Når jeg går forbi et sted, holder jeg øje med trafiktætheden tre gader væk.
Hvor langt væk er gaden og politistationen?
Er taget svagere end væggene? Kan væggen bankes ned til naboen?
Kan gulvet klare et pengeskab?
Skal jeg tage en boremaskine med, eller kan skabet fires ned i vognen?
Sådan har det været, siden jeg stjal reservedele fra Toyota Supra
og begik indbrud gennem hundelemme.
Jeg har allerede pakket mine kufferter, for fanden.
Jeg har endda købt sådan en åndssvag dims, man tager på for at holde solen væk.
Men da det var tid til at rejse, kunne jeg kunne tænke på
hvor lang tid, der ville gå, før jeg ødelagde det hele.
Så jeg stak halen mellem benene.
Hvorfor fanden skulle jeg udsætte det uundgåelige?
Hun er gået, Walker.
Det er fem år siden, for fanden.
-Hun sagde, at hun ikke ville vente. -De bøger, man læser, de store romancer.
Som førerløse tog, der kører over alt, som kommer i vejen.
Tænk, hvis det ikke bare er fantasier.
Du stiller dig måske i vejen for noget, som er skæbnebestemt.
Du er måske så bange, at du lægger dig på sporet, i stedet for at gå om bord.
Det hænder, at selv en sølle spiller ved, hvornår det er tid til at indkassere.
Hun sagde...
...at hun ville have en hundehvalp, når det blev tid til at slå sig ned.
Jeg måtte vælge den, hvis jeg fulgte med.
Du sagde, at du ikke kunne tage af sted. Hun sagde, at hun ikke kunne vente.
Men sådan som I så på hinanden...
I kan meget vel være løgnere, begge to.
Vi skal ud herfra, begge to.
Hvis du mener det, så ja.
Op.
Sit.
Føj.
Du godeste.
Rolig.
Rolig, makker.
Rolig.
Pis!
Det er fandeme løgn!
Fandens.
Åh gud!
Pis.
Fandens også.
Rolig nu. Tag det roligt.
Rolig.
Er vi kvit?
Walker?
Så er du alligevel et hundemenneske.
Rejs dig, kom så.
Sæt dig her.
Sæt dig. Går det bedre?
Med vores held er det sikkert den forkerte nøgle.
Kom nu, for fanden.
Godt, hvad er der bag dør nummer to?
Strømere?
Helikopteren er væk.
-Er du sikker på, at du ikke vil blive? -Ja.
Godt, så lad os komme af sted.
Hold da op. Ved du hvad?
Jeg overvejer at gå på pension.
Engang sagde en mand til mig, at der kun findes tre slags sidste job.
-Jeg har taget fejl før. Godt. -Kom så.
Det er ikke vores lift.
Walker!
-Walker! -Løb!
Walker?
Fandens også. Kom nu.
Pis. Kom nu, Walker. Pis.
Pis!
Fandens også.
Min mor havde en have. Det var egentlig ikke meget mere end en sandkasse.
Men den var hendes. Der voksede blåklokker. Smukt.
Vores nabo havde en hund.
En spansk mastiff. Stor satan.
Den gjorde, hvad der passede den.
Den kom altid ind i haven og gravede blåklokkerne op.
Mor græd hver eneste gang.
Hun gik ud og forsøgte at få orden på det igen.
Starte om igen.
Men hunden gjorde det igen.
Jeg talte med ejeren og bad ham om at holde sit husdyr væk fra vores have.
Han var stor, endnu større end hunden.
Jeg var kun en knægt.
Men den der mastiff...
Han gjorde det igen.
Og igen og igen og igen.
Ved du, hvad jeg gjorde?
Jeg skød ham. Altså naboen.
Forstår du, et dyr kan ikke forventes at have forståelse for privat ejendom.
Men en mand, selv en idiot, kan kende forskel på mit...
...og dit.
Som for eksempel den taske, du har der, og det, jeg tror, at du har i den...
Din nar.
Pis!
Mastiffen, jeg talte om...
Jeg tog mig af den.
Hunde har været min hobby lige siden.
De fascinerer mig.
Lige så meget som vi er forskellige, lige så meget ligner vi hinanden.
Jeg har lagt mærke til noget.
Har en gammel hund gjort noget i et stykke tid
så gør den det næsten pr. automatik.
Når man kører den samme vej hjem i 20 år, kører bilen næsten af sig selv.
Eller rettere sagt: Du ved, hvordan det er med at lære gamle hunde nye kunster.
Man hører aldrig, hvorfor det ikke går.
Når et dyr har opført sig på en bestemt måde i et stykke tid, kan det ikke andet.
Selvom adfærden ikke virker, og de tygger i gulvtæppet
eller æder skoene og skider snørerne ud, til de flænser tarmene i stykker...
...så når man til et vist punkt...
Det siges, at tæver kan holde op med at æde sko, men jeg har aldrig set det.
Det er ikke så svært. En hund, der slås, er en kamphund.
En mand, som stjæler, er en tyv.
Vil man have ham til at holde op
er der kun én ting at gøre.
Hvem har vi der?
Kom her, makker. Kom.
Ja.
God dreng.
Der er du jo.
Kom her, makker, kom.
Sådan. Sådan.
Rend mig i røven.
Nej!
Stop!
Sådan.
God hund.
TILEGNET HUNDEN MOLLY
MIN LÆRER OG VEN
Tekst: Dorte Langberg